10Hvor længe, o Gud, skal vor Modstander smæde, Fjenden blive ved at håne dit Navn?
11Hvorfor holder du din Hånd tilbage og skjuler din højre i Kappens Fold?
12Vor Konge fra fordums Tid er dog Gud, som udførte Frelsens Værk i Landet.
13Du kløvede Havet med Vælde, knuste på Vandet Dragernes Hoved;
14du søndrede Hovederne på Livjatan og gav dem som Æde til Ørkenens Dyr;
15Kilde og Bæk lod du vælde frem, du udtørred stedseflydende Strømme;
16din er Dagen, og din er Natten, du grundlagde Lys og Sol,
17du fastsatte alle Grænser på Jord, du frembragte Sommer og Vinter.
18Kom i Hu, o HERRE, at Fjenden har hånet, et Folk af Dårer har spottet dit Navn!
19Giv ikke Vilddyret din Turteldues Sjæl, glem ikke for evigt dine armes Liv;
20se hen til Pagten, thi fyldte er Landets mørke Steder med Voldsfærds Boliger.
21Lad ej den fortrykte gå bort med Skam, lad de arme og fattige prise dit Navn!