8alle, der ser mig, håner mig, vrænger Mund og ryster på Hovedet:
9“Han har væltet sin Sag på HERREN; han fri ham og frelse ham, han har jo Velbehag i ham.”
10Ja, du drog mig af Moders Liv, lod mig hvile trygt ved min Moders Bryst;
11på dig blev jeg kastet fra Moders Skød, fra Moders Liv var du min Gud.
12Vær mig ikke fjern, thi Trængslen er nær, og ingen er der, som hjælper!