112Jeg bøjed mit Hjerte til at holde dine Vedtægter for evigt til Enden.
113Jeg hader tvesindet Mand, men jeg elsker din Lov.
114Mit Skjul og mit Skjold er du, jeg bier på dit Ord.
115Vig fra mig, I, som gør ondt, jeg vil holde min Guds Bud.
116Støt mig efter dit Ord, at jeg må leve, lad mig ikke beskæmmes i mit Håb!
117Hold mig oppe, at jeg må frelses og altid have min Lyst i dine Vedtægter!
118Du forkaster alle, der farer vild fra dine Vedtægter, thi de higer efter Løgn.
119For Slagger regner du alle Jordens gudløse, derfor elsker jeg dine Vidnesbyrd.
120Af Rædsel for dig gyser mit Kød, og jeg frygter for dine Lovbud.
121Ret og Skel har jeg gjort, giv mig ikke hen til dem, der trænger mig!
122Gå i Borgen for din Tjener, lad ikke de frække trænge mig!
123Mine Øjne vansmægter efter din Frelse og efter dit Retfærds Ord.
124Gør med din Tjener efter din Miskundhed og lær mig dine Vedtægter!
125Jeg er din Tjener, giv mig Indsigt, at jeg må kende dine Vidnesbyrd!
126Det er Tid for HERREN at gribe ind, de har krænket din Lov.
127Derfor elsker jeg dine Bud fremfor Guld og Skatte.
128Derfor følger jeg oprigtigt alle dine Befalinger og hader hver Løgnens Sti.
129Underfulde er dine Vidnesbyrd, derfor agted min Sjæl på dem.
130Tydes dine Ord, så bringer de Lys, de giver enfoldige Indsigt.
131Jeg åbned begærligt min Mund, thi min Attrå stod til dine Bud.
132Vend dig til mig og vær mig nådig, som Ret er for dem, der elsker dit Navn!
133Lad ved dit Ord mine Skridt blive faste og ingen Uret få Magten over mig!
134Udløs mig fra Menneskers Vold, at jeg må holde dine Befalinger!
135Lad dit Ansigt lyse over din Tjener og lær mig dine Vedtægter!
136Vand i Strømme græder mine Øjne, fordi man ej holder din Lov.
137Du er retfærdig, HERRE, og retvise er dine Lovbud.
138Du slog dine Vidnesbyrd fast ved Retfærd og Troskab så såre.
139Min Nidkærhed har fortæret mig, thi mine Fjender har glemt dine Ord.
140Dit Ord er fuldkommen rent, din Tjener elsker det.
141Ringe og ussel er jeg, men dine Befalinger glemte jeg ikke.
142Din Retfærd er Ret for evigt, din Lov er Sandhed.
143Trængsel og Angst har ramt mig, men dine Bud er min Lyst.
144Dine Vidnesbyrd er Ret for evigt, giv mig indsigt, at jeg må leve!
145Jeg råber af hele mit Hjerte, svar mig, HERRE, jeg agter på dine Vedtægter.
146Jeg råber til dig, o frels mig, at jeg kan holde dine Vidnesbyrd!
147Årle råber jeg til dig om Hjælp og bier på dine Ord.
148Før Nattevagtstimerne våger mine Øjne for at grunde på dit Ord.
149Hør mig efter din Miskundhed, HERRE, hold mig i Live efter dit Lovbud!
150De, der skændigt forfølger mig, er mig nær, men de er langt fra din Lov.
151Nær er du, o HERRE, og alle dine Bud er Sandhed.
152For længst vandt jeg Indsigt af dine Vidnesbyrd, thi du har grundfæstet dem for evigt.
153Se min Elende og fri mig, thi jeg glemte ikke din Lov.
154Før min Sag og udløs mig, hold mig i Live efter dit Ord!
155Frelsen er langt fra de gudløse, thi dine Vedtægter ligger dem ikke på Sinde.
156Din Barmhjertighed er stor, o HERRE, hold mig i Live efter dine Lovbud!
157Mange forfølger mig og er mig fjendske, fra dine Vidnesbyrd veg jeg ikke.
158Jeg væmmes ved Synet af troløse, der ikke holder dit Ord.
159Se til mig, thi jeg elsker dine Befalinger, HERRE, hold mig i Live efter din Miskundhed!