17I poèeše ga moliti da ide iz njihovijeh krajeva.
18I kad uðe u laðu, moljaše ga onaj što je bio bijesan da bude s njim.
19A Isus ne dade mu, veæ mu reèe: idi kuæi svojoj k svojima i kaži im šta ti Gospod uèini, i kako te pomilova.
20I otide i poèe pripovijedati u Deset Gradova šta mu uèini Isus; i svi se divljahu.
21I kad prijeðe Isus u laði opet na onu stranu, skupi se narod mnogi oko njega; i bješe kraj mora.
22I gle, doðe jedan od starješina zbornièkijeh po imenu Jair; i vidjevši ga pade pred noge njegove.
23I moljaše ga vrlo govoreæi: kæi je moja na smrti; da doðeš i da metneš na nju ruke da ozdravi i živi.
24I poðe s njim; i za njim iðaše naroda mnogo i turkahu ga.
25I žena nekakva koja je dvanaest godina bolovala od teèenja krvi
26I veliku muku podnijela od mnogijeh ljekara, i potrošila sve što je imala, i ništa joj nijesu pomogli, nego još gore naèinili,
27Kad je èula za Isusa, doðe u narodu sastrag, i dotaèe se haljine njegove.
28Jer govoraše: ako se samo dotaknem haljina njegovijeh ozdraviæu.
29I odmah presahnu izvor krvi njezine, i osjeti u tijelu da ozdravi od bolesti.