4Zao èovjek pazi na usne zle, a lažljivac sluša jezik pakostan.
5Ko se ruga siromahu, sramoti stvoritelja njegova; ko se raduje nesreæi, neæe ostati bez kara.
6Vijenac su starcima unuci, a slava sinovima oci njihovi.
7Ne prilièi bezumnom visoka besjeda, akamoli knezu lažljiva besjeda.
8Poklon je dragi kamen onome koji ga prima, kuda se god okrene napreduje.
9Ko pokriva prijestup, traži ljubav; a ko ponavlja stvar, rastavlja glavne prijatelje.
10Ukor tišti razumnoga veæma nego ludoga sto udaraca.
11Zao èovjek traži samo odmet, ali æe se ljut glasnik poslati na nj.
12Bolje je da èovjeka srete medvjedica kojoj su oteti medvjediæi, nego bezumnik u svom bezumlju.
13Ko vraæa zlo za dobro, neæe se zlo odmaæi od kuæe njegove.
14Ko poène svaðu, otvori ustavu vodi; zato prije nego se zametne, proði se raspre.
15Ko opravda krivoga i ko osudi pravoga, obojica su gad Gospodu.
16Na što je blago bezumnome u ruci kad nema razuma da pribavi mudrost?
17U svako doba ljubi prijatelj, i brat postaje u nevolji.
18Èovjek bezuman daje ruku i jamèi se za prijatelja svojega.
19Ko miluje svaðu, miluje grijeh; ko podiže uvis vrata svoja, traži pogibao.
20Ko je opaka srca, neæe naæi dobra; i ko dvolièi jezikom, pašæe u zlo.