34Neæu pogaziti zavjeta svojega, i što je izašlo iz usta mojih neæu poreæi.
35Jednom se zakleh svetošæu svojom; zar da slažem Davidu?
36Sjeme æe njegovo trajati dovijeka, i prijesto njegov kao sunce preda mnom;
37On æe stajati uvijek kao mjesec i vjerni svjedok u oblacima.”
38A sad si odbacio i zanemario, razgnjevio si se na pomazanika svojega;