23Nebudeť ho moci nuziti nepřítel, ani člověk nešlechetný trápiti.
24Nebo potru před tváří jeho protivníky jeho, a ty, kteříž ho nenávidí, porazím.
25Nadto pravda má a milosrdenství mé s ním bude, a ve jménu mém vyvýšen bude roh jeho.
26A vložím na moře ruku jeho, a na řeky pravici jeho.
27On volaje ke mně, dí: Ty jsi otec můj, Bůh silný můj a skála spasení mého.
28Já také za prvorozeného vystavím jej, a za vyššího králů zemských.
29Na věky zachovám jemu milosrdenství své, a smlouva s ním stálá bude.
30Učiním i to, aby na věky trvalo símě jeho, a trůn jeho jako dnové nebes.
31Jestliže by pak synové jeho opustili zákon můj, a v soudech mých nechodili,
32Jestliže by ustanovení mých poškvrnili, a přikázaní mých neostříhali:
33Tedy navštívím metlou přestoupení jejich, a trestáním nepravost jejich,
34Ale milosrdenství svého neodejmu od něho, aniž klamati budu proti pravdě své.
35Nepoškvrnímť smlouvy své, a toho, což vyšlo z úst mých, nezměním.
36Jednou jsem přisáhl skrze svatost svou, nesklamámť Davidovi,
37Že símě jeho na věky bude, a trůn jeho jako slunce přede mnou,
38Jako měsíc utvrzeno bude na věky, a jako svědkové na obloze hodnověrní.
39Ale ty jsi jej zavrhl a potupil, rozhněvals se na pomazaného svého.
40Zavrhl jsi smlouvu s služebníkem svým, povrhls korunu jeho na zem.
41Roztrhal jsi všecky ohrady jeho, a bašty jeho jsi rozválel.
42Derou jej všickni, kteříž tudy jdou; jest ku posměchu i sousedům svým.
43Vyvýšil jsi pravici protivníků jeho, obveselils všecky nepřátely jeho.
44Ztupils i ostří meče jeho, aniž jsi dal jemu, aby ostáti mohl v boji.
45Učinils přítrž okrase jeho, a trůn jeho svrhl jsi na zem.
46Ukrátil jsi dnů mladosti jeho, a hanbous jej přiodíl. Sélah.
47Až dokud, Hospodine? Na věky-liž se skrývati budeš? Tak-liž hořeti bude jako oheň prchlivost tvá?
48Rozpomeniž se na mne, jak kratičký jest věk můj. Zdaliž jsi pak nadarmo stvořil všecky syny lidské?
49Kdo z lidí může tak živ býti, aby neokusil smrti? Kdo vytrhne život svůj z hrobu? Sélah.
50Kdež jsou milosrdenství tvá první, ó Pane? Přísahuť jsi učinil Davidovi, v pravdě své.
51Pamatuj, Pane, na útržky činěné služebníkům tvým, a jak jsem já nosil v lůně svém potupu ode všech nejmocnějších národů,