7Bože! kad si išao pred narodom svojim, kad si išao preko pustinje,
8Zemlja se tresijaše, i nebo se rastapaše od lica Božijega, i ovaj Sinaj od lica Boga, Boga Izrailjeva.
9Blagodatni si dažd izlivao, Bože, i kad iznemagaše dostojanje tvoje, ti si ga krijepio.
10Stado tvoje življaše ondje; po dobroti svojoj, Bože, ti si gotovio hranu jadnome.
11Gospod daje rijeè; glasnika veliko je mnoštvo.
12Carevi nad vojskama bježe, bježe, a koja sjedi doma, dijeli plijen.
13Smirivši se u svojim krajevima, vi ste kao golubica, kojoj su krila posrebrena a perje joj se zlatni.
14Kad je svemoguæi rasipao careve na ovoj zemlji, ona se blistaše kao snijeg na Selmonu.
15Gora je Vasanska gora Božija; gora je Vasanska gora humovita.
16Zašto gledate zavidljivo, gore humovite? Evo gora, na kojoj omilje Bogu živjeti, i na kojoj æe Gospod živjeti dovijeka.
17Kola Božijih ima sila, tisuæe tisuæa. Meðu njima je Gospod, Sinaj u svetinji.
18Ti si izašao na visinu, doveo si roblje, primio darove za ljude, a i za one koji se protive da ovdje nastavaš, Gospode Bože!
19Blagosloven Gospod svaki dan! Ako nas ko pretovara, Bog nam pomaže.
20Ovaj je Bog naš Bog spasitelj, u vlasti su Gospodu vrata smrtna.