6Protož oslavují nebesa div tvůj, Hospodine, i pravdu tvou v shromáždění svatých.
7Nebo kdo na nebi přirovnán býti může Hospodinu? Kdo jest podobný Hospodinu mezi syny silných?
8Bůh i v shromáždění svatých strašlivý jest náramně, a hrozný nade všecky vůkol něho.
9Hospodine Bože zástupů, kdo jest jako ty, silný Hospodin? Nebo pravda tvá tobě přístojí všudy vůkol.
10Ty panuješ nad dutím moře; když se zdvihají vlny jeho, ty je skrocuješ.
11Ty jsi jako raněného potřel Egypt, a silným ramenem svým rozptýlil jsi nepřátely své.
12Tváť jsou nebesa, tvá také i země, okršlek i plnost jeho ty jsi založil.
13Půlnoční i polední strana, kteréž jsi ty stvořil, i Tábor a Hermon o tvém jménu zpívají.
14Tvé rámě jest přemocné, silná ruka tvá, a vyvýšená pravice tvá.
15Spravedlnost a soud jsou základem trůnu tvého, milosrdenství a pravda předcházejí tvář tvou.
16Blahoslavený lid, kterýž zná zvuk tvůj; tiť, Hospodine, v světle oblíčeje tvého choditi budou.
17Ve jménu tvém plésati budou každého dne, a v spravedlnosti tvé vyvýší se.
18Nebo sláva síly jejich ty jsi, a z milosti tvé k zvýšení přijde roh náš.
19Nebo štít náš jest Hospodinův, a svatého Izraelského král náš.
20Tehdy mluvě u vidění k svatému svému, řekl jsi: Složil jsem pomoc v reku udatném, zvýšil jsem vybraného z lidu.
21Nalezl jsem Davida služebníka svého, olejem svým svatým pomazal jsem ho.
22A protož budeť s ním stále ruka má, ano i ramenem svým posilovati ho budu.
23Nebudeť ho moci nuziti nepřítel, ani člověk nešlechetný trápiti.
24Nebo potru před tváří jeho protivníky jeho, a ty, kteříž ho nenávidí, porazím.
25Nadto pravda má a milosrdenství mé s ním bude, a ve jménu mém vyvýšen bude roh jeho.
26A vložím na moře ruku jeho, a na řeky pravici jeho.
27On volaje ke mně, dí: Ty jsi otec můj, Bůh silný můj a skála spasení mého.
28Já také za prvorozeného vystavím jej, a za vyššího králů zemských.
29Na věky zachovám jemu milosrdenství své, a smlouva s ním stálá bude.
30Učiním i to, aby na věky trvalo símě jeho, a trůn jeho jako dnové nebes.
31Jestliže by pak synové jeho opustili zákon můj, a v soudech mých nechodili,
32Jestliže by ustanovení mých poškvrnili, a přikázaní mých neostříhali:
33Tedy navštívím metlou přestoupení jejich, a trestáním nepravost jejich,
34Ale milosrdenství svého neodejmu od něho, aniž klamati budu proti pravdě své.
35Nepoškvrnímť smlouvy své, a toho, což vyšlo z úst mých, nezměním.
36Jednou jsem přisáhl skrze svatost svou, nesklamámť Davidovi,
37Že símě jeho na věky bude, a trůn jeho jako slunce přede mnou,
38Jako měsíc utvrzeno bude na věky, a jako svědkové na obloze hodnověrní.
39Ale ty jsi jej zavrhl a potupil, rozhněvals se na pomazaného svého.
40Zavrhl jsi smlouvu s služebníkem svým, povrhls korunu jeho na zem.