34Když je hubil, jestliže ho hledali, a zase k Bohu silnému hned na úsvitě se navraceli,
35Rozpomínajíce se na to, že Bůh byl skála jejich, a Bůh silný nejvyšší vykupitel jejich:
36(Ačkoli mu s pochlebenstvím mluvili ústy svými, a jazykem svým lhali jemu.
37A srdce jejich nebylo upřímé před ním, aniž se věrně měli v smlouvě jeho),
38On jsa milosrdný, odpouštěl nepravosti jejich, a nezahladil jich; častokrát odvracel hněv svůj, a nevzbuzoval vší zůřivosti své.
39Nebo pamatoval, že jsou tělo, vítr, kterýž odchází, a nenavracuje se zase.
40Kolikrát jsou ho dráždili na poušti, a k bolesti přivodili na pustinách.
41Týž i týž navracujíce se, pokoušeli Boha silného, a svatému Izraelskému cíle vyměřovali.
42Nepamatovali na moc jeho, a na ten den, v kterémž je vysvobodil z ssoužení,
43Když činil v Egyptě znamení svá, a zázraky své na poli Soan,
44Když obrátil v krev řeky a potoky jejich, tak že jich píti nemohli.
45Dopustil na ně směsici žížal, aby je žraly, a žáby, aby je hubily.
46A dal chroustům úrody jejich, a úsilí jejich kobylkám.
47Stloukl krupami réví jejich, a stromy fíkové jejich ledem.
48Vydal krupobití na hovada jejich, a na dobytek jejich uhlí řeřavé.
49Poslal na ně prchlivost hněvu svého, rozpálení, zůřivost i ssoužení, dopustiv na ně anděly zlé.
50Uprostrannil stezku prchlivosti své, neuchoval od smrti duše jejich, ano i na hovada jejich mor dopustil.
51A pobil všecko prvorozené v Egyptě, prvotiny síly v staních Chamových.
52Ale lid svůj vyvedl jako ovce, a vodil se s nimi jako s stádem po poušti.
53Vodil je v bezpečnosti, tak že nestrašili, nepřátely pak jejich přikrylo moře,
54Až je přivedl ku pomezí svatosti své, na horu tu, kteréž dobyla pravice jeho.
55Vyhnav před tváří jejich národy, způsobil to, aby jim na provazec dědictví jejich přišli, a aby přebývala v staních jejich pokolení Izraelská.
56Však vždy předce pokoušeli a dráždili Boha nejvyššího, a svědectví jeho neostříhali.
57Ale zpět odšedše, převráceně činili, jako i předkové jejich; uchýlili se jako mylné lučiště.
58Nebo popouzeli ho výsostmi svými, a rytinami svými k horlení přivedli jej.
59Slyšel Bůh, a rozhněval se, a u velikou ošklivost vzal Izraele,
60Tak že opustiv příbytek v Sílo, stánek, kterýž postavil mezi lidmi,
61Vydal v zajetí sílu svou, a slávu svou v ruce nepřítele.
62Dal pod meč lid svůj, a na dědictví své se rozhněval.
63Mládence jeho sežral oheň, a panny jeho nebyly chváleny.
64Kněží jejich od meče padli, a vdovy jejich neplakaly.
65Potom pak procítil Pán jako ze sna, jako silný rek, kterýž po víně sobě vykřikuje.
66A ranil nepřátely své po zadu, a u věčné pohanění je vydal.
67Ačkoli pak pohrdl stánkem Jozefovým, a pokolení Efraimova nevyvolil,
68Však vyvolil pokolení Judovo, horu Sion, kterouž zamiloval.