34Když je hubil, jestliže ho hledali, a zase k Bohu silnému hned na úsvitě se navraceli,
35Rozpomínajíce se na to, že Bůh byl skála jejich, a Bůh silný nejvyšší vykupitel jejich:
36(Ačkoli mu s pochlebenstvím mluvili ústy svými, a jazykem svým lhali jemu.
37A srdce jejich nebylo upřímé před ním, aniž se věrně měli v smlouvě jeho),
38On jsa milosrdný, odpouštěl nepravosti jejich, a nezahladil jich; častokrát odvracel hněv svůj, a nevzbuzoval vší zůřivosti své.
39Nebo pamatoval, že jsou tělo, vítr, kterýž odchází, a nenavracuje se zase.
40Kolikrát jsou ho dráždili na poušti, a k bolesti přivodili na pustinách.
41Týž i týž navracujíce se, pokoušeli Boha silného, a svatému Izraelskému cíle vyměřovali.
42Nepamatovali na moc jeho, a na ten den, v kterémž je vysvobodil z ssoužení,
43Když činil v Egyptě znamení svá, a zázraky své na poli Soan,
44Když obrátil v krev řeky a potoky jejich, tak že jich píti nemohli.
45Dopustil na ně směsici žížal, aby je žraly, a žáby, aby je hubily.
46A dal chroustům úrody jejich, a úsilí jejich kobylkám.
47Stloukl krupami réví jejich, a stromy fíkové jejich ledem.
48Vydal krupobití na hovada jejich, a na dobytek jejich uhlí řeřavé.
49Poslal na ně prchlivost hněvu svého, rozpálení, zůřivost i ssoužení, dopustiv na ně anděly zlé.