1Davidův, když proměnil oblíčej svůj před Abimelechem; pročež jsa od něho vyhnán, odšel.
2Dobrořečiti budu Hospodinu každého času, vždycky chvála jeho v ústech mých.
3V Hospodinu chlubiti se bude duše má, což uslyšíc tiší, budou se veseliti.
4Zvelebujtež se mnou Hospodina, a jméno jeho společně vyvyšujme.
5Hledal jsem Hospodina, a vyslyšel mne, a ze všech přístrachů mých vytrhl mne.
6Pročež k němu patřiti budou, a sbíhati se, a nebudou zahanbeny tváři jejich, ale řkou:
7Tento chudý volal a Hospodin vyslyšel, i ze všech úzkostí jeho vysvobodil jej.
8Vojensky se klade anděl Hospodinův okolo těch, kteříž se ho bojí, a zastává jich.
9Okuste a vizte, jak dobrý jest Hospodin. Blahoslavený člověk, kterýž doufá v něho.
10Bojtež se Hospodina svatí jeho; neboť nemívají nedostatku ti, kdož se ho bojí.
11Lvíčátka nedostatek a hlad trpívají, ale ti, kteříž hledají Hospodina, nemívají nedostatku ve všem dobrém.
12Poďtež, dítky, poslouchejte mne, bázni Hospodinově vyučovati vás budu.
13Který člověk žádostiv jest života, a miluje dny, aby užíval dobrých věcí?
14Zdržuj jazyk svůj od zlého, a rty své od mluvení lsti.
15Odstup od zlého, a čiň dobré, hledej pokoje, a stíhej jej.
16Oči Hospodinovy obrácené jsou k spravedlivým, a uši jeho k volání jejich:
17Ale zůřivý oblíčej Hospodinův proti těm, kteříž páší zlé věci, aby vyplénil z země památku jejich.
18Volají-li spravedliví, Hospodin vyslýchá, a ze všech jejich úzkostí je vytrhuje.
19Nebo blízko jest Hospodin těm, kteříž jsou srdce skroušeného, a potřeným v duchu spomáhá.