125Služebník tvůj jsem já, dejž mi rozumnost, abych uměl svědectví tvá.
126Èasť jest, abys se přičinil, Hospodine; zrušili zákon tvůj.
127Z té příčiny miluji přikázaní tvá více nežli zlato, i to, kteréž jest nejlepší.
128A proto, že všecky rozkazy tvé o všech věcech pravé býti poznávám, všeliké stezky bludné nenávidím.
129Pe Předivnáť jsou svědectví tvá, a protož jich ostříhá duše má.
130Začátek učení tvého osvěcuje, a vyučuje sprostné rozumnosti.
131Ústa svá otvírám, a dychtím, nebo přikázaní tvých jsem žádostiv.
132Popatřiž na mne, a smiluj se nade mnou podlé práva těch, kteříž milují jméno tvé.
133Kroky mé utvrzuj v slovu svém, a nedej, aby nade mnou panovati měla jaká nepravost.
134Vysvoboď mne z nátisků lidských, abych ostříhal rozkazů tvých.
135Zasvěť tvář svou nad služebníkem svým, a ustanovením svým vyuč mne.
136Potůčkové vod vyplývají z očí mých příčinou těch, kteříž neostříhají zákona tvého.
137Tsade Spravedlivý jsi, Hospodine, a upřímý v soudech svých.
138Ty jsi vydal spravedlivá svědectví svá, a vší víry hodná.
139Až svadnu, tak horlím, že se zapomínají na slovo tvé nepřátelé moji.
140Zprubovanáť jest řeč tvá dokonale, tou příčinou ji miluje služebník tvůj.
141Maličký a opvržený jsem já, však na rozkazy tvé se nezapomínám.
142Spravedlnost tvá jest spravedlnost věčná, a zákon tvůj pravda.
143Ssoužení a nátisk mne stihají, přikázaní tvá jsou mé rozkoše.
144Spravedlnost svědectví tvých trvá na věky; dej mi z ní rozumnosti nabýti, tak abych živ býti mohl.
145Koph Z celého srdce volám, vyslyšiš mne, ó Hospodine, abych ostříhal ustanovení tvých.
146K tobě volám, vysvoboď mne, abych šetřil svědectví tvých.
147Předstihám svitání a volám, na tvéť slovo očekávám.
148Předstihají oči mé bdění proto, abych přemýšlel o výmluvnostech tvých.
149Hlas můj slyš podlé svého milosrdenství, Hospodine, podlé soudů svých obživ mne.
150Přibližují se následovníci nešlechetnosti, ti, kteříž se od zákona tvého vzdálili.
151Ty blíže jsi, Hospodine; nebo všecka přikázaní tvá jsou pravda.
152Jižť to dávno vím o svědectvích tvých, že jsi je stvrdil až na věky.
153Reš Popatřiž na mé trápení, a vysvoboď mne; neboť se na zákon tvůj nezapomínám.
154Zasaď se o mou při, a ochraň mne; pro řeč svou obživ mne.
155Dalekoť jest od bezbožných spasení, nebo nedotazují se na ustanovení tvá.
156Slitování tvá mnohá jsou, Hospodine; podlé soudů svých obživ mne.
157Jakžkoli jsou mnozí protivníci moji a nepřátelé moji, však od svědectví tvých se neuchyluji.
158Viděl jsem ty, kteříž se převráceně měli, velmi to těžce nesa, že řeči tvé neostříhali.
159Popatřiž, žeť rozkazy tvé miluji, Hospodine; podlé milosrdenství svého obživ mne.
160Nejpřednější věc slova tvého jest pravda, a na věky trvá všeliký úsudek spravedlnosti tvé.
161Šin Knížata mi se protiví bez příčiny, však slova tvého děsí se srdce mé.
162Já raduji se z řeči tvé tak jako ten, kterýž dochází hojné kořisti.
163Falše pak nenávidím, a jí v ohavnosti mám; zákon tvůj miluji.
164Sedmkrát za den chválím tě z soudů tvých spravedlivých.
165Pokoj mnohý těm, kteříž milují zákon tvůj, a nemají žádné urážky.
166Očekávám na spasení tvé, Hospodine, a přikázaní tvá vykonávám.
167Ostříhá duše má svědectví tvých, nebo je velice miluji.
168Ostříhám rozkazů tvých a svědectví tvých; nebo všecky cesty mé jsou před tebou.
169Thav Předstupiž úpění mé před oblíčej tvůj, Hospodine, a podlé slova svého uděl mi rozumnosti.
170Vejdiž pokorná prosba má před tvář tvou, a vedlé řeči své vytrhni mne.
171I vynesou rtové moji chválu, když ty mne vyučíš ustanovením svým.
172Zpívati bude i jazyk můj slovo tvé, a že všecka přikázaní tvá jsou spravedlnost.
173Budiž mi ku pomoci ruka tvá; neboť jsem sobě zvolil přikázaní tvá.
174Toužím po spasení tvém, Hospodine, a zákon tvůj jest rozkoš má.