24k'o kišu prosu na njih mÓanu da jedu i nahrani ih kruhom nebeskim.
25Čovjek blagovaše kruh Jakih; on im dade hrane do sitosti.
26Probudi na nebu vjetar istočni i svojom silom južnjak dovede.
27Prosu na njih mesa k'o prašine i ptice krilatice k'o pijeska morskoga.
28Padoše usred njihova tabora i oko šatora njihovih.
29Jeli su i nasitili se, želju njihovu on im ispuni.
30Još nisu svoju utažili pohlepu i jelo im još bješe u ustima,
31kad se srdžba Božja na njih raspali: pokosi smrću prvake njihove i mladiće pobi Izraelove.
32Uza sve to griješiše dalje i ne vjerovaše u čudesna djela njegova.
33I skonča im dane jednim dahom i njihova ljeta naglim svršetkom.
34Kad ih ubijaše, tražiše ga i opet pitahu za Boga;
35spominjahu se da je Bog hridina njihova i Svevišnji njihov otkupitelj.
36Ali ga opet ustima svojim varahu i jezikom svojim lagahu njemu.
37Njihovo srce s njime ne bijaše, nit' bijahu vjerni Savezu njegovu.
38A on im milosrdno grijeh praštao i nije ih posmicao; često je gnjev svoj susprezao da ne plane svom jarošću.
39Spominjao se da su pÓut i dah koji odlazi i ne vraća se više.
40Koliko mu prkosiše u pustinji i žalostiše ga u samotnom kraju!
41Sve nanovo iskušavahu Boga i vrijeđahu Sveca Izraelova
42ne spominjuć' se ruke njegove ni dana kad ih od dušmana izbavi,