2Stavi oklop, uzmi štit svoj i ustani meni u pomoć!
3Zavitlaj kopljem i presretni progonitelje moje, reci mojoj duši: “Ja sam tvoje spasenje.”
4Nek' se smetu i postide koji život moj traže, nek' uzmaknu i nek' se posrame koji mi propast snuju!
5Nek' budu k'o pljeva na vjetru kad ih Anđeo Jahvin potjera!
6Mračni i skliski bili im putovi kad ih Anđeo Jahvin bude gonio!
7Bez razloga napeše mi mrežu, bez razloga grob duši mojoj iskopaše.
8Propast će ih stići iznenada, u mrežu koju napeše sami će se uhvatiti, past će u jamu što je iskopaše!
9A moja će duše klicati u Jahvi, radovat će se u spasenju njegovu.
10Sve će kosti moje govoriti: Tko je, Jahve, poput tebe koji ubogog spasavaš od silnika, jadnika i siromaha od pljačkaša?
11Ustadoše svjedoci opaki: pitaju me za ono što ne znam.
12Vraćaju mi zlo za dobro, duša moja zapada u osamu.
13U bolesti njihovoj nosio sam kostrijet, dušu svoju postom morio, i molitva mi se u krilo vraćala.
14Kao za prijateljem, za bratom - obilažah tužan; od žalosti se pogurih kao onaj što za majkom žali.
15A sada kad posrnuh ja, oni se raduju, skupiše se protiv mene da udare iznenada, i bez prestanka oni me razdiru.
16Ruglom na ruglo iskušavaju me i zubima škripaju na mene.
17O Jahve, dokle ćeš gledati? Istrgni mi dušu nasrtajima njihovim, otmi lavovima jedino dobro moje!
18Zahvalit ću ti u velikom zboru, slavit ću te među pukom brojnim.
19Nek' se ne raduju nada mnom dušmani nepravedni, nek' ne namiguju očima oni koji me nizašto mrze!