7u nevolji zazvah Jahvu i Bogu svome zavapih. Iz svog Hrama zov mi začu, i vapaj moj mu do ušiju doprije.
8I zemlja se potrese i uzdrhta, uzdrmaše se temelji gora, pokrenuše se, jer On gnjevom planu.
9Iz nosnica mu dim se diže, iz usta mu oganj liznu, ugljevlje živo od njega plamsa.
10On nagnu nebesa i siđe, pod nogama oblaci mu mračni.
11Na keruba stade i poletje; na krilima vjetra zaplovi.
12Ogrnu se mrakom kao koprenom, prekri se tamnim vodama i oblacima tmastim,
13od blijeska pred licem njegovim užga se ugljevlje plameno.
14Jahve s neba zagrmje, Svevišnjega glas se ori.
15Odape strijele i dušmane rasu, izbaci munje i na zemlju ih obori.
16Morska se dna pokazaše, i temelji svijeta postaše goli od strašne prijetnje Jahvine, od olujna daha gnjeva njegova.
17On pruži s neba ruku i mene prihvati, iz silnih voda on me izbavi.
18Od protivnika moćnog mene oslobodi, od dušmana mojih jačih od mene.
19Navališe na me u dan zlosretni, ali me Jahve zaštiti,
20na polje prostrano izvede me, spasi me jer sam mu mio.
21Po pravednosti mojoj Jahve mi uzvrati, po čistoći ruku mojih on me nagradi,
22jer čuvah putove Jahvine, od Boga se svoga ne udaljih.
23Odredbe njegove sve su mi pred očima, zapovijedi njegove nisam odbacio,
24do srži odan njemu sam bio, čuvam se grijeha svakoga.
25Jahve mi po pravdi mojoj vrati, čistoću ruku mojih vidje.
26S prijateljem ti si prijatelj, poštenu poštenjem uzvraćaš.
27S čovjekom čistim ti si čist, a lukavca izigravaš,
28jer narodu poniženu spasenje donosiš, a ponižavaš oči ohole.
29Jahve, ti moju svjetiljku užižeš, Bože, tminu moju obasjavaš:
30s tobom udaram na čete dušmanske, s Bogom svojim preskačem zidine.
31Savršeni su puti Gospodnji, i riječ je Božja ognjem kušana. On, samo on, štit je svima koji se k njemu utječu.
32Jer tko je Bog osim Jahve? Tko li je hridina osim Boga našega?
33Taj Bog me snagom opasuje, stere mi put besprijekoran,
34noge mi dade brze k'o u košute i postavi me na visine čvrste,
35ruke mi za borbu uvježba i mišice da luk mjedeni napinju.
36Daješ mi štit svoj koji spasava, tvoja me desnica drži, tvoja me brižljivost uzvisi.
37Pouzdanje daješ mom koraku, i noge mi više ne posrću.
38Pognah svoje dušmane i dostigoh, i ne vratih se dok ih ne uništih.
39Obaram ih, ne mogu se dići, padaju, pod nogama mi leže.
40Ti me opasa snagom za borbu, a protivnike moje meni podloži.
41Ti dušmane moje u bijeg natjera, i rasprših one koji su me mrzili.
42Vapiju u pomoć - nikog da pomogne; vapiju Jahvi - ne odaziva se.
43Smrvih ih kao prah na vjetru, zgazih ih k'o blato na putu.
44Ti me izbavi od bune u mom narodu, postavi me glavarom pogana, puk koji ne poznavah služi mi.