7Бо від гніву Твого ми гинемо, і пересердям Твоїм перестрашені,
8Ти наші провини поклав перед Себе, гріхи ж нашої молодости на світло Свого лиця!
9Бо всі наші дні промайнули у гніві Твоїм, скінчили літа ми свої, як зідхання...
10Дні літ наших у них сімдесят літ, а при силах вісімдесят літ, і гордощі їхні страждання й марнота, бо все швидко минає, і ми відлітаємо...
11Хто відає силу гніву Твого? А Твоє пересердя як страх перед Тобою!
12Навчи нас лічити отак наші дні, щоб ми набули серце мудре!
13Привернися ж, о Господи, доки терпітимемо? і пожалій Своїх рабів!
14Насити нас уранці Своїм милосердям, і ми будемо співати й радіти по всі наші дні!
15Порадуй же нас за ті дні, коли Ти впокоряв нас, за ті роки, що в них ми зазнали лихого!
16Нехай виявиться Твоє діло рабам Твоїм, а величність Твоя їхнім синам,