2із Сіону, корони краси, Бог явився в промінні!
3Приходить наш Бог, і не буде мовчати: палючий огонь перед Ним, а круг Нього все буриться сильно!
4Він покличе згори небеса, і землю народ Свій судити:
5Позбирайте для Мене побожних Моїх, що над жертвою склали заповіта зо Мною.
6і небеса звістять правду Його, що Бог Він суддя. Села.
7Слухай же ти, Мій народе, бо буду ось Я говорити, ізраїлеві, і буду свідчить на тебе: Бог, Бог твій Я!
8Я буду картати тебе не за жертви твої, бо все передо Мною твої цілопалення,
9не візьму Я бичка з твого дому, ні козлів із кошар твоїх,
10бо належить Мені вся лісна звірина та худоба із тисячі гір,
11Я знаю все птаство гірське, і звір польовий при Мені!
12Якби був Я голодний, тобі б не сказав, бо Моя вся вселенна й усе, що на ній!
13Чи Я м'ясо бичків споживаю, і чи п'ю кров козлів?
14Принось Богові в жертву подяку, і виконуй свої обітниці Всевишньому,
15і до Мене поклич в день недолі, Я тебе порятую, ти ж прославиш Мене!
16А до грішника Бог промовляє: Чого про устави Мої розповідаєш, і чого заповіта Мого на устах своїх носиш?
17Ти ж науку зненавидів, і поза себе слова Мої викинув.
18Як ти злодія бачив, то бігав із ним, і з перелюбниками накладав.
19Свої уста пускаєш на зло, і язик твій оману плете.
20Ти сидиш, проти брата свого наговорюєш, поголоски пускаєш про сина своєї матері...
21Оце ти робив, Я ж мовчав, і ти думав, що Я такий самий, як ти. Тому буду картати тебе, і виложу все перед очі твої!
22Зрозумійте ж це ви, що забуваєте Бога, щоб Я не схопив, бо не буде кому рятувати!