3(49-4) мої уста казатимуть мудрість, думка ж серця мого розумність,
4(49-5) нахилю своє ухо до приказки, розв'яжу свою загадку лірою!
5(49-6) Чому маю боятись у день лихоліття, як стане круг мене неправда моїх ошуканців,
6(49-7) які на багатство своє покладають надію, і своїми достатками хваляться?
7(49-8) Але жодна людина не викупить брата, не дасть його викупу Богові,
8(49-9) бо викуп їхніх душ дорогий, і не перестане навіки,
9(49-10) щоб міг він ще жити навіки й не бачити гробу!
10(49-11) Та люди побачать, що мудрі вмирають так само, як гинуть невіглас та неук, і лишають для інших багатство своє...
11(49-12) Вони думають, ніби доми їхні навіки, місця їхнього замешкання з роду до роду, іменами своїми звуть землі,
12(49-13) та не зостається в пошані людина, подібна худобі, що гине!
13(49-14) Така їхня дорога глупота для них, та за ними йдуть ті, хто кохає їхню думку. Села.
14(49-15) Вони зійдуть в шеол, і смерть їх пасе, немов вівці, а праведники запанують над ними від рання; подоба їхня знищиться, шеол буде мешканням для них...
15(49-16) Та визволить Бог мою душу із влади шеолу, бо Він мене візьме! Села.
16(49-17) Не лякайся, коли багатіє людина, коли збільшується слава дому її,