116За словом Своїм підіпри Ти мене, і я житиму, і в надії моїй не завдай мені сорому!
117Підкріпи Ти мене і спасуся, і я буду дивитися завжди в Твої постанови!
118Ти погорджуєш усіма, хто від Твоїх постанов відступає, бо хитрощі їхні неправда.
119Всіх безбожних землі відкидаєш, як жужель, тому покохав я свідоцтва Твої.
120Зо страху Твого моє тіло тремтить, й я боюсь Твоїх присудів!
121Я право та правду чиню, щоб мене не віддав Ти моїм переслідникам.
122Поручи Ти на добре Свого раба, щоб мене гордуни не гнобили.
123Гаснуть очі мої за спасінням Твоїм та за словом правди Твоєї.
124Учини ж Ти Своєму рабові за Своїм милосердям, і навчи Ти мене Своїх постанов!
125Я раб Твій, і зроби мене мудрим, і свідоцтва Твої буду знати!
126Це для Господа час, щоб діяти: Закона Твого уневажнили.
127Тому я люблю Твої заповіді більш від золота й щирого золота.
128Тому всі накази Твої уважаю за слушні, а кожну дорогу неправди ненавиджу!
129Чудові свідоцтва Твої, тому то душа моя держиться їх.
130Вхід у слова Твої світло дає, недосвідчених мудрими робить.
131Я уста свої розкриваю й повітря ковтаю, бо чую жадобу до Твоїх заповідей.
132Обернися до мене та будь милостивий мені, Як чиниш Ти тим, хто кохає імення Твоє.
133Своїм словом зміцни мої кроки, і не дай панувати надо мною ніякому прогріхові.
134Від людського утиску визволь мене, і нехай я держуся наказів Твоїх!
135Хай засяє лице Твоє на Твого раба, і навчи Ти мене уставів Своїх!
136Пливуть водні потоки з очей моїх, бо Твого Закону не додержують...
137Ти праведний, Господи, і прямі Твої присуди,
138бо Ти наказав справедливі свідоцтва Свої й щиру правду!
139Нищить мене моя ревність, бо мої вороги позабували слова Твої.
140Вельми очищене слово Твоє, і Твій раб його любить.
141Я малий і погорджений, та не забуваю наказів Твоїх.
142Правда Твоя правда вічна, а Закон Твій то істина.
143Недоля та утиск мене обгорнули, але Твої заповіді моя розкіш!
144Правда свідоцтв Твоїх вічна, подай мені розуму, й буду я жити!
145Цілим серцем я кличу: почуй мене, Господи, і я буду держатись уставів Твоїх!
146Я кличу до Тебе, спаси Ти мене, і я буду держатись свідоцтв Твоїх!
147Світанок я випередив та й вже кличу, Твого слова чекаю.
148Мої очі сторожі нічні випереджують, щоб про слово Твоє розмовляти.
149Почуй же мій голос з Свого милосердя, о Господи, оживи Ти мене з Свого присуду!
150Наближаться ті, що за чином ганебним ганяють, від Закону Твого далекі,
151та близький Ти, о Господи, а всі Твої заповіді справедливість!
152Віддавна я знаю свідоцтва Твої, бо навіки Ти їх заклав!
153Подивись на недолю мою та мене порятуй, бо я не забуваю Закону Твого!
154Вступися за справу мою й мене визволи, за словом Своїм оживи Ти мене!
155Від безбожних спасіння далеке, бо вони не шукають Твоїх постанов.