35(89-36) Одне в Своїй святості Я присягнув, не повім Я неправди Давидові:
36(89-37) повік буде насіння його, а престол його передо Мною як сонце,
37(89-38) як місяць, він буде стояти повіки, і Свідок на хмарі правдивий... Села.
38(89-39) А Ти опустив та обридив, розгнівався Ти на Свого помазанця,
39(89-40) Ти неважливим зробив заповіта Свого раба, Ти скинув на землю корону його,
40(89-41) всю горожу його поламав, твердині його обернув на руїну!...
41(89-42) Всі грабують його, хто проходить дорогою, він став для сусідів своїх посміховищем...
42(89-43) Підніс Ти правицю його переслідувачів, усіх його ворогів Ти потішив,
43(89-44) і Ти відвернув вістря шаблі його... у війні ж не підтримав його...
44(89-45) Ти слави позбавив його, а трона його повалив був на землю,
45(89-46) скоротив Ти був дні його молодости, розтягнув над ним сором! Села.