11Свідки встають неправдиві, чого я не знав питають мене,
12віддають мені злом за добро, осирочують душу мою!
13А я, як вони хворували були, зодягався в верету, душу свою мучив постом, молитва ж моя поверталась на лоно моє...
14Як приятель, буцім то брат він для мене, так я ходив, ніби був я в жалобі по матері, був я засмучений, схилений...
15А вони, як упав я, радіють та сходяться, напасники проти мене збираються, я ж не знаю про те; кричать, і не вмовкають,
16з дармоїдами та пересмішниками скрегочуть на мене своїми зубами...
17Господи, чи довго Ти будеш дивитись на це? Відверни мою душу від їхніх зубів, від отих левчуків одиначку мою!
18Я буду Тебе прославляти на зборах великих, буду Тебе вихваляти в численнім народі!
19Нехай з мене не тішаться ті, хто ворогує на мене безвинно, нехай ті не моргають очима, хто мене без причини ненавидить,
20бо говорять вони не про мир, але на спокійних у краї облудні слова вимишляють,
21свої уста на мене вони розкривають, говорять: Ага, ага! Наші очі це бачили!
22Ти бачив це, Господи, не помовчи ж, Господи, не віддаляйся від мене!
23Устань, і збудися на суд мій, Боже мій і Господи мій, на суперечку мою,
24розсуди Ти мене до Своїй справедливості, Господи, Боже мій, і нехай через мене не тішаться,
25нехай не говорять у серці своїм: Ага, його маємо ми, хай не кажуть вони: Ми його проковтнули...
26Нехай посоромляться та застидаються разом, хто з мого нещастя радіє, бодай вбрались у сором та в ганьбу, хто рота свого розкриває на мене!
27Хай співають та звеселяються ті, хто бажає мені правоти, і нехай кажуть завжди: Хай буде великий Господь, що миру бажає Своєму рабові!
28А язик мій звіщатиме правду Твою, славу Твою кожен день!